- Mamma, vad får vi till lunch? - Kom inte hit, stanna på ditt rum.
Oj! Förlåt.
Jag är inte van att knacka på min egen dörr.
Det gör inget.
Var det ett barn jag hörde?
Jag har honom på helgerna.
- Stör Monarch dig? - Nej då, det är bra.
Så du känner Lezley?
Alla känner Lezley. Vare sig man erkänner det eller inte.
Bor du där nu?
Nej. Jag gick bara dit häromkvällen och kom aldrig därifrån.
Jag var där som ung. Det är ett slags övergångsrit.
Det förklarar det.
Drick upp ölen. Det är ingen brådska. Dörren går i lås av sig själv.
Jag tar den med mig.
- Daniel? - Ja?
Var försiktig.
Var det jag eller kunde det ha varit vem som helst?
Ibland gör jag saker utan att veta varför.
Jag förstår.
HOLDEN FRIGIVEN
Daniel Holden!
Fri som en fågel.
Känns bra, va?
LIVSMEDEL
Det börjar bli varmare.
Det gillar malen.
Jag behöver inte veta hur många veckor som gått.
Men det är intressant att kunna kissa på en sticka och få reda på det.
I framtiden kommer stickan avslöja barnets kön.
Jag vill nog inte veta allt det direkt.
Det har gått tre minuter.
Jag vågar inte titta.
Herregud! Du är gravid.
- På riktigt? - Mer än fem veckor.
- Får jag säga nåt? - Vad då?
- Du har en bulle i ugnen. - Säg inte så.
- Vad sägs om: "vi är gravida"? - Nej.
Vad sägs om: "Du är gravid, Tawney Talbot"?
- Du är gravid. - Jag antar att jag är det.
♪ Det är ingen lögn, du kan inte säga emot.
♪ Det är ingen lögn... ...jag kan inte säga emot.♪
- Jag bad om det här. - Gjorde du?
Jag bad att Guds vilja skulle ske. Det var det enda jag kunde göra.
Och nu är du gravid.
Du är gravid!
Det är jag, Teddy. Med din baby.
- Teddy? - Ja?
- Det är fortfarande tidigt. - Jag vet.
Kan det vara vår hemlighet? Njuta av det ett tag, bara vi två?
Du kommer aldrig att tro det. Ännu ett föll.
- Ännu ett? - Ett annat träd.
Förlåt, jag glömde bort tiden.
- Tre dagar, Daniel! - Jag lämnade ju ett meddelande.
- I torsdags morse. - Ja.
Ted och jag körde runt och letade efter dig.
Jag var nära att ringa polisen. Det ville jag inte.
- Du är varken tonåring eller... - ...normal.
Ditt liv har ju inte varit normalt.
- Så jag vill veta var du håller hus. - Självklart.
- Jag måste göra mig i ordning. - För vad då?
Jag tänkte gå på mr Gaines begravning.
Så omtänksamt.
Jag hjälper till när jag kommer tillbaks.
- Stannar du här ett tag? - Det är planen.
- Jag behöver låna lite pengar. - Hur mycket?
Funkar femtio dollar?
Jag betalar tillbaks.
Jag oroar mig inte.
När jag får jobb kanske jag köper en rostig gammal bil--
Det låter bra.
Hur tar du dig dit?
- Jag tänkte gå. - Ta bilen.
- Jag vill inte ta din bil jämt. - Jag vill inte att du ska gå. Snälla.
Var försiktig.
Rutherford var en god vän. Han hade ett skarpt intellekt.
Han spelade bridge, var inte mycket för golf,
han gjorde det pliktskyldigast eller som botgöring.
Han var en fantastisk far. Vi kommer att sakna honom.
Vid allt som är heligt--
Jag vet inte om det är passande för mig att säga nåt.
Ironin går mig inte förbi.
Mr Gaines brukade skicka böcker till mig när jag var borta.
Tre böcker bara om franska revolutionen.
Han gillade väl revolutioner. Speciellt misslyckade.
Jag upptäckte ett tema i böckerna: Man ser det man vill se,
tror det man vill tro
och slåss in i döden för sin tro, hur fel eller hopplös den än är.
Jag drömde ofta om det, om folkmassorna som tog till gatorna,
tog till torgen och den smittsamma rädslan:
Åt helvete med nåd.
Då och då såg jag mr Gaines, bortom folkmassorna,
fick hans uppmärksamhet,
och förstod hur svårt det är för två personer
att samverka mot en så berusande dårskap.
Sanningen är att jag inte kände mr Gaines.
Inte på riktigt.
Hans meddelanden var inte personliga, de handlade om ämnet i fråga.
I början brydde jag mig inte om dem.
Men jag läste dem. Och han fortsatte att skicka dem. I nitton år.
Som sagt, jag vet inte varför jag är här.
Det kan vara så
att jag har klätt upp mig för honom därför att vid mer än ett tillfälle
klädde han upp sig för mig.
Tack ska ni ha.
- Vad tusan var det? - Bitterhet. Ren och skär bitterhet.
Tror du att det blir nån strafflindring?
Hon vill att det ska bli det. Få det ur världen.
- Jag borde inte ha hjälpt henne. - Tror du han går med på det?
Holden? Vem vet vad han gör. Han lät sig köras över helt.
- Var är den satans George Melton? - Vill du verkligen hitta honom?
Du ser fortfarande Holden som en fara. För samhället.
Jag skulle inte vilja bo granne med honom. Skulle du?
Har du hemligheter för mig, Carl?
Vildblommor och kaffe. Herregud. Holden är kreativ om inte annat.
Problemet är att Ted Jr inte vill anmäla.
Då får vi se till att övertala honom.
Två strypningar och två sexuella överfall. Är det ett sammanträffande?
Tillvägagångssättet är en gåva från ovan. Det blir ingen strafflindring.
Jag diskuterade rättssidan av det med Ted Jr. Han finner det pinsamt.
- Det gjorde han klart. - Jag struntar i hans små känslor.
- Han fick bönor uppkörda i röven. - Mer kaffe, senator?
Varför kallar du mig inte för raring?
- Mer kaffe, raring? - Så ska det låta.
- Det var malet. - Va?
Inte bönor, malet. Och enligt Teddy, ingen penetrering.
Kan inte åklagaren få en jury att se att det var uppsåtet?
Det var inga sandslott han byggde.
- Det måste föras till handlingarna. - Det kommer han inte att gilla. Alls.
Det är större än vad han är. Det är större än alla.
Du gjorde rätt som berättade det för mig.
Fega inte ur nu.
60 på en 8 dollars-måltid?
- Är du sugen på besök senare? - Min son är hos mig, senatorn.
Du leker med en gammal mans hjärta.
Så att du ska komma tillbaks.
- Sluta skratta! - Sätt ena foten framför den andra.
Uh-- Jon!
- Du undkom döden än en gång. - Jag har det i generna.
- Är Holdens oövervinnerliga? - Superhjältar.
Jag gillar dig, Jon Stern.
Ska vi bli ihop?
Håll käften och kyss mig.
Inför hela Paulie?
Jag bryr mig inte om han ser oss.
Jag kan inte fatta att du ska åka härifrån.
- Bara några dar. - Lockar dödscellen?
- Jag kommer tillbaks. - Och sen åker du härifrån igen.
Det måste inte vara så här.
Får jag åtminstone en avskedsgåva?
Ursäkta.
Först dyker din bror upp på begravningen och nu uppför du dig som--
Jag vet att du måste leva ditt liv. Din situation är inte ditt fel,
men var snäll och gör det nån annanstans.
Så att vi slipper tänka på Hanna och det hon råkade ut för.
Hur gammal var du då? Fem?
- Jon, snälla. - Nej. Åtta?
- Jag var gammal nog. - För vad då?
För att lyssna på dina föräldrar och tro på allt de sa?
Rädd för att tänka själv? Rädd för att se alla fakta? Varför?
Så att du inte behöver erkänna att du kan ha fel.
Var snäll och gör det nån annanstans.
- Godnatt. - Och lycka till.
Wow.
Babblade Daniel på Gaines begravning?
Jag vet inte.
Här festar vi loss på skridskobanan, helt bekymmersfria.
Vi borde vetat bättre. Jag borde vetat bättre.
Det är lugnt. Åt helvete med henne och hennes minibuss.
- Det är inte hon som är problemet. - Sant. Jag glömde det ett kort tag.
Blått piller, vitt piller.
- Blått piller, vitt piller. - Daniel?
Jag heter Charlie. Kallade du på mig?
Jag kallade inte på dig.
Jag är kaplan. Hur sa?
Jag finns här om du vill prata.
Jag vill inte prata.
- Går det bra om jag bara sitter här? - Jag bryr mig inte vad du gör.
Charlie, kaplanen.
Charlie Chaplin.
- Det tog sin tid. - Jag är inte så skarp som förr.
Är det bättre att inte vara så skarp som förr?
Håll klaffen.
Jag insinuerar inget.
Jag bara frågar.
Jag gillade dig mer under den stumma epoken.
Köket behöver verkligen renoveras. Mamma ser fram emot det.
Du är känslig, Jared. Det är ett bra drag.
Mamma sa att polisen återlämnat några av mina saker från--
Min freestyle och lite andra grejer.
Jag hittade de andra grejerna men inte freestylen.
Den kommer nog fram.
Det är nog Lezley med Z. Det är bäst att jag sticker.
- Daniel? - Ja?
Du vet väl vilken dag det är idag?
- Vår kära mors födelsedag. - Klockan två börjar festen.
Jag kommer.
Hanna var bara barnet på den tiden.
Jag såg inte på henne på det sättet.
Gissningsvis därför att vi alla bara var barn.
Det är bra att vara nyfiken på saker, Jared.
Speciellt när det gäller tabubelagda saker.
Man måste bara vara... försiktig.
Ge mig pengarna.
Ta mikron och burksoppan och låt mig sköta snacket.
Tater? Det är Lezley.
- Vem? - Lezley!
Vänta, jag måste hitta byxorna.
Jag håller med. Sätt på dig byxorna!
- Har du med dig spriten? - Johnny Walker, till på köpet.
Okej. Vad mer?
En knappt använd mikrovågsugn.
En burk soppa.
- Och femtio dollar. - Hundra.
Sjuttio?
Okej. Taget.
- Tack. - Du är skyldig mig tjugo.
Vad glor du på?
- Hämta kärran, den är tung. - Jag vill inte ta hans grejer.
Känner du skuld? Det är den gamla vanliga melodin. Du borde söka hjälp.
Spisen har inte använts sen Taters fru dog för åtta år sen.
Den är ett minne blott.
Och där kan den stanna. Han har en mikro som han faktiskt kan använda.
Jag vet inte. Jag vet inte vad jag ska göra.
Du har kört fast. Konstigt att du inte är död.
Du är full av skit, Lezley.
Det är okej med mig. Är du okej med det du är?
Antingen hämtar du kärran eller så tar du tillbaks flaskan.
Jag skiter i vilket.
- Mamma, låt mig glasera tårtan. - Det kan jag göra.
Men du har bakat tårtan, du ska inte behöva glasera den.
Det är hennes födelsedag. Hon gör som hon vill.
- Ska jag hämta stolarna från garaget? - Ja tack, Ted.
- Vad är det med er? - Först gör man ett smullager.
- Jag vet inte vad det är. - Det är lättare om jag gör det.
Förklara.
Man brer ett tunt lager först och låter den vila.
- Då var det dags. - Japp.
- Sa du just "japp"? - Japp.
Det är första gången mamma firar sin födelsedag med alla sina barn.
Jag svär inför dig och ballongerna att jag ska vara trevlig mot alla.
- Inklusive Ted Jr? - Be för mig.
- Hej! Är mamma i köket? - Var annars?
- Fixar du? - Javisst.
- Grattis, mamma! - Tack, raring.
- Tog du med-- - Ja. Ska jag ställa den högst upp?
- Skinkan står där. - Uppfattat.
Jag tänker inte ens fråga hur du fick henne att låta dig glasera.
- Det var nåt nytt. - Ser det bra ut?
- Som om du aldrig gjort det förut. - Tack för den, syrran.
- Har du med dig grejerna? - Jon har dem.
- Okej. Jag går. - Bra, gå.
- Är Daniel här? - Jared sa att han är med en kompis.
- Bra. - Men han vet. Han kommer tillbaks.
Självklart, mamma.
- Grattis på födelsedagen! - Hej på er.
- Hej, Teddy. - Hej, Amantha.
- Tack, så fina de är. - Teddy! Har du en minut?
Javisst.
- Jag ska göra klart glasyren. - Nej, du fyller år. Du är ledig nu.
- Men bönorna... - Jag fixar det, Janet.
Sätt dig ner och ta ett glas vin och njut av familjens sällskap.
Vi fixar det!
Drick. Var glad.
- Behöver du hjälp? - Jag når.
Du har blivit stora grabben, Jared.
- Ni behövde inte göra allt det här. - Inga problem.
Vi ville göra nåt extra i år med tanke på allt.
- Grattis, mamma. - Tack, Teddy.
Det vore bättre om du inte var här och såg dem göra det.
- Är allt bra? - Hur så?
- Du har inte sagt nåt spydigt ännu. - Utmana inte ödet.
- Törstig? - Absolut.
Kul att ni äntligen kommit ut.
- Mazel tov! - Är det passande?
Tack, Teddy. Tawney, "mazel tov" är passande.
Bra jobbat, brorsan.
Vad säger du, mamma? Ska vi äta? Det har gått en timme.
Vi kan spara lite åt honom.
- Vi kan väl vänta lite till? - Okej.
Herregud, så gott det var.
Jag är proppmätt.
Vi är väl alla ense om att tidens tand inte tar på min vackra fru.
Grattis, älskling.
Tack, Ted.
Jag vill bara säga hur mycket du betyder för mig och Tawney.
Jag hoppas att du vet att--
Kom in.
Grattis, mamma. Förlåt att jag är sen.
Det gör inget. Vi ska just äta tårta.
- Vem är din vän? - Det är--
Lezley med Z. Hej.
Han hjälpte mig att hitta en present till dig.
- Ett av mina svårare uppdrag. - Tack för besväret.
Det var väl värt det med tanke på den speciella situationen.
- Ska vi hämta den? - Ja.
Jag kommer strax.
Mamma, kom in.
Det är en Wedgewood. Som vi pratade om.
Javisst. Bilden du visade mig. En Wedgewood.
Jag trodde du ville ha en.
Jag föreställde mig senare, men den är jättefin, Daniel.
Funkar den?
Sist den användes var det inga problem.
En ytbehandling kanske kan vara nåt.
Ni måste dra in gas. Finns det gas i huset, pappa?
- Nej, allt är elektriskt. - Det blir inte billigt.
Visst.
Det är bara att ta loss spisen, dra ut ugnarna ur väggen och så.
- Allt är möjligt. - Det är en fin present, Daniel.
- Väldigt omtänksamt. - Det är det verkligen.
Vi bestämmer inget nu. Vi ställer den i garaget så länge.
Jag skulle göra det nu. Ni håller ändå på att riva.
Det är inte mycket som behövs. Gasledningen dras in här. Skåp här.
Här nere - lådor. Wedgewood - där.
Jag har alltid gillat gasspisar. Vi hade en när jag var liten.
De får allt att smaka lite bättre.
Om det vore möjligt med er mors kokkonst.
Om det var jag, alltså.
Men nu äter vi tårta.
Kom, Daniel.
- Förlåt att jag sa att du var... - ...full av skit?
- Tar du tillbaks det? - Nej.
Nån kraft förde dig till mig i jakten på en ugn till din mamma.
Samma kraft visar vägen igen om du lyssnar.
- Ibland är den svår att höra. - Ja.
Man hör bättre när man lider. Men du har hög smärttröskel.
Vi ses i utkanten, kompis.
Vart tar jag vägen nu, Lezley?
Du borde se bakåt.
- Jag är rädd för det. - Det skulle jag också vara.
- Det är ett slit-och slängsamhälle. - Sant.
Vi köper grejer, sen slänger vi dem.
Varför inte hyra och sen returnera. Låta nån annan slänga dem.
Hej, Tawney.
- Hej, Daniel. - Du ser fridfull ut.
Jag känner mig fridfull. Tack.
Hur mår du? Hur känner du dig?
Jag känner en massa saker.
Men fridfull är inte en av dem.
Tack för att du tog kontakt med mig.
Jag hoppas att jag gjorde rätt.
Jag tycker det.
Du fick mig att känna. Verkligen känna, om du förstår?
Ja.
För första gången på väldigt länge.
Det är en viktig del av att vara människa, inte sant?
Jag tycker det.
Det gör oss djupare.
Jag har blivit djupare.
Jag ska se vad Tawn--
Jag har nåt att berätta.
Älskling, kommer du hit?
Kom, älskling.
Mamma, vi har en present till.
Vi är gravida.
Herregud!
Grattis!
Jag vet att jag inte skulle säga nåt men jag kunde inte hålla mig.
På tisdagar åker jag till ett hospice i Macon.
Du är ett helgon, Charlie.
De är bara döende människor. Händer varje dag.
Är jag döende?
- Vill du dö? - Min syster lägger sig hela tiden i.
Hon är en ettrig liten typ.
Hur som helst.
Jag spelar musik för dem. Ibland är det allt jag gör.
- Ord bleknar i jämförelse. - Dina gör det i alla fall.
För somliga är det det enda som får dem att somna.
Det enda som ger dem tröst.
Hur länge sen är det som du hörde musik?
Skönhet frälser världen.
Du är en dumbom, Charlie.
Daniel.
Daniel?